- - הרפתקאותיו של רובין הוד
מבוסס על אגדות רובין הוד העתיקות
בשנת 1911 לספירה, כשריצ'רד לב הארי...
יצא לגרש את הכופרים מארץ הקודש,
הוא נתן את תפקיד עוצר מלכותו לידידו הנאמן לונגשון,
במקום לאחיו הבוגדני, הנסיך ג'ון.
כועס ונוטר, קיווה ג'ון שאיזו פורענות תיפול על ריצ'רד,
ושהוא, בעזרת הברונים הנורמנים,
יתפוס את כס המלוכה.
ואז, ביום מר ונמהר לסקסונים...
הגיעו חדשות מווינה!
ליאופולד מלך אוסטריה תפס את" המלך ריצ'רד בשובו ממסעי הצלב.
מלכנו שבוי בידיו". אין ידיעות נוספות.
הוד רוממותו, הנסיך ג'ון, ימסור"...
"הודעה פומבית נוספת מחר".
ואיך הסקסונים היקרים מקבלים את החדשות, סר גאי?
הם מודאגים אף יותר מלונגשון, הוד רוממותך.
הם יהיו יותר ממודאגים...
כשאסחט את השומן מגופם המפונק.
- אתה מתכוון לבצע את תוכניותיך? - מתי אם לא עכשיו, סר גאי?
מי היה מאמין שאחי היקר...
יפגין כזו התחשבות, ייפול בשבי...
וישאיר את אנגליה כולה בידיי האוהבות?
הוא עלול להביע מורת-רוח כשיחזור, הוד רוממותך.
אם הוא יחזור, ואני אדאג שהוא לא יחזור.
עלינו להרים כוסית לכבוד הרגע, סר גאי. ימים נפלאים צפויים לנו.
אני אקצה לך מחוזות מס, מחר.
מחר, הוד רוממותך.
- אבל מי ישלם לי? - ישלם! ישלם!
זה הדבר היחיד שאתם, הסקסונים, חושבים עליו.
לא אמרתי לך שזה עבור הנסיך ג'ון, שהגיע זה עתה מלונדון?
הפסיקו! הפסיקו!
האיש הזה נולד חופשי! הוא בעל אדמה.
אינכם יכולים להפוך אותו לעבד.
הוא לא סירב לשלוח את אנשיו לעבוד בשדהו של גאי מגיסבורן?
אני מוחה...
דיקון, אחריי! השאר, הישארו כאן.
- מה שמך, כלב סקסוני שכמוך? - שם מכובד משלך.
תתנהג בנימוס! זהו סר גאי מגיסבורן.
סר גאי או השטן! אין הבדל גדול בין השניים.
- מה שמך? - מאץ', בן הטוחן.
- העונש על ציד צבאי המלך הוא מוות. - ואמות ברעב אם לא אצוד.
תודות לך ולשאר הרוצחים הנורמנים שבארמון נוטינגהם.
- שתוק! - לא אשתוק!
הרוג אותי אם תרצה, אבל לא לפני שאומר את דבריי.
אתם יכולים להכות ולהרעיב את הסקסונים,
אך כשהמלך ריצ'רד יימלט, הוא יתפוס אתכם בעורפכם...
וישליך אתכם לים!
- מה, לעזאזל...? - באמת, סר גאי.
- הן לא תהרוג אדם על שדיבר אמת? - אם ארצה, אהרוג.
תודה לאל שמצב הרוח שלי שונה משלך.
באיזו זכות אתה מתערב במהלכי הצדק?
בזכות גדולה מזו שמאפשרת לך לעוות אותם.
וזה נכון גם לגבי אדונך, הנסיך ג'ון.
אמסור לו את דבריך בפגישת הברונים בנוטינגהם הערב.
תודה. הגיע הזמן שמישהו ינזוף בו.
- אה, ויל? - כן, הוא באמת מגזים לאחרונה.
- קחו אותו איתנו. - רק רגע. מה פשעו?
- הוא הרג צבי השייך למלך. - אתה טועה. אני הרגתי את הצבי.
איש זה הוא משרתי.
אני מניח שאתה יודע כי העונש על הריגת צבי של המלך הוא מוות.
- בין שמדובר באריס או באציל. - באמת?
ללא יוצא מן הכלל?
- תודה, אדוני הטוב. - פעם הבאה תביט לפני שאתה יורה.
מהיום, אצעד רק אחריך. אין אף סקסוני בנוטינגהם...
שלא מכיר ומוקיר את סר רובין מלוקסלי.
קח אותי כמשרתך.
בכל היער אין צייד טוב ממני.
אני לא רוצה תשלום. רק ללכת אחריך.
אם כך, הבא את הצבי.
באולם הגדול והקר בארמון נוטינגהם, מעוזו של סר גאי גיסבורן,
שררה אווירה חמה באופן יוצא דופן אותו ערב,
שכן הנסיך ג'ון וידידיו נפגשו כדי לחגוג עתיד מבטיח.
שעה שריצ'רד רודף אחר הרפתקאות בנכר,
זוהי חובתנו כנורמנים לשמר את המלוכה...
בהענקת תמיכה מלאה לנסיך ג'ון,
מגנה האמיתי של הרוח הנורמנית.
יחי הנסיך ג'ון.
רבותיי, אני מודה לכם. הנה מה שהופך אותנו לנורמנים:
אוכל טובה, חברה נעימה,
ואישה יפה לצדי. נכון, ליידי מריאן?
נכון שהיה כדאי לבוא מלונדון,
ולראות כמה חזקים הם ידידינו בנוטינגהם?
קחי לך את סר גאי גיסבורן. אחד ממגניה הגדולים של הממלכה.
- אני חייבת, הוד רוממותך? - את מחבבת אותו, לא?
- טוב, הוא נורמני, כמובן. - זו הסיבה היחידה לחיבתך כלפיו?
האין זו סיבה מספקת לבת חסותו של מלך, הצריכה לציית לאפוטרופסה?
לא ולא. אני לא אכריח אותך, גבירתי.
אך הוא ידידנו החזק ביותר במחוז זה, והוא מאוהב בך.
אם אבטיח לו נישואין עם בת חסות המלך, זה יקדם את תוכניותיי.
- אולי כשאכיר אותו טוב יותר. - כמובן.
את צעירה חכמה מאוד.
היו עוד התנגדויות למס החדש מצד ידידינו הסקסונים?
התנגדויות, הוד רוממותך?
כשסקסונים מתנדנדים על כל...
עץ תלייה מכאן עד צ'ארנווד?
יפה אמרת, אדוני האביר. אך לא יותר מדי, בבקשה.
אחרת לא יישאר מי שיעבד את אדמתנו או ישלם את המס.
יש יוצא מן הכלל אחד, הוד רוממותך.
- אציל סקסוני אחד. - מי הוא?
- סר רובין מלוקסלי. - סר רוב... סר רובין מלוקסלי?
מרגע שהגעתי אני שומע רק את השם הזה. מה הוא עשה עכשיו?
הוא הרג צבי מלכותי ביער שרווד היום.
ולא אסרת אותו?
זו היתה בעיה, הוד רוממותך.
- סקסוני, בעיה? - הוא מחרחר צרות רציני, גבירתי.
אכן. פושע חצוף ונמהר,
שמסתובב במחוז ומסית את הסקסונים נגד החוק.
ויש לו החוצפה להציג עצמו כמגן העם.
יכולתי לתפוס אותו מזמן, אבל...
אבל, מה?
הוא הקשת הקטלני ביותר באנגליה, ו...
ושריף נוטינגהם האמיץ שלי פוחד ממנו.
אני רוצה שהוא ייתפס וייתלה. מיד. שמעת? אני לא אסבול...
פיתחו את השער!
מי זה, זה...?
סר רובין מלוקסלי, הוד רוממותך.
הזמינו אותו פנימה.
ברכות, הוד רוממותך.
אתה צריך ללמד את גיסבורן הכנסת אורחים.
ברגע שנכנסתי לטירה, עם נתח בשר,
מיד ניסו משרתיו המורעבים לקחת אותו ממני.
אתה צריך להאכיל אותם, גיסבורן. כך יעבדו טוב יותר.
בברכת אחיך, המלך ריצ'רד, יברכהו האל!
אלוהים, אתה חוצפן נועז.
רובין, אתה מוצא חן בעיניי.
אני שמח לשמוע זאת, הוד רוממותך.
לא נראה לי שגיסבורן שותף לתחושתך.
הוא נראה כועס.
מה הבעיה, גיסבורן? אין יותר את מי לתלות?
- אני מכיר מישהו שמתאים לכך מאוד. - אם תסלחו לי...
שבי! שבי, יקירתי. הוא לא יפגע בך.
סר רובין, זוהי ליידי מריאן פיצוולטר.
אני מקווה שגבירתי נהנתה מנסיעתה מלונדון?
תקוותך אינה משהו חשוב במיוחד.
חבל שנימוסיה אינם תואמים את יפי מראה, הוד רוממותך.
שמעתם, רבותיי?
הנה גיסבורן, הוא כה מאוהב "במריאן עד שאינו מעז לומר לה "בו,
והחצוף הזה מחזיר לה מנה אחת אפיים.
גבירותיי ורבותיי, ברצוני להציג בפניכם את סר רובין מלוקסלי.
סר רובין, הרשה לי להציג בפניך את מארחך, סר גאי מגיסבורן,
- ואת אורחינו הנכבדים. - לכבוד הוא לי, הוד רוממותך.
- אכלת בשר? - רק מה שהבאתי.
ובכן, שב איתנו. שב שם, מולי.
- קום, סר אייבור. פנה לו את מקומך. - הוד רוממותך!
קום! קום על רגליך, אדוני האביר!
קדימה, סר אייבור. קום ולך.
הביאו לסר רובין אוכל מיד, שמעתם?
חוצפה כזו לבטח מעידה על תיאבון בריא.
אכן, הוד רוממותך.
לנו, הסקסונים, נשאר מעט מאוד אחרי שגובי המס שלך סיימו איתנו.
שבו נא, רבותיי. אין צורך לשמור על כללי הטקס איתי.
אז אתה חושב שגובים מכם מס גבוה מדי, מה?
משלמים יותר מדי, עובדים קשה מדי, והגמול בד"כ הוא סכין, אלה או חבל.
- דברי בגידה אתה אומר. - בשטף וברהיטות.
אני מציע לך לרסן את לשונך המתגלגלת!
זה מנהג שלא הצלחתי לאמץ לעצמי.
אתה יודע, לא נשלים עם הדיכוי הזה עוד זמן רב.
באמת? אז הקשב לדבריי.
כפי שאתה יודע, אחי עצור בידי המלך ליאופולד מאוסטריה.
וליאופולד שלח לי תביעת כופר בסך 150,000 מטבעות זהב.
זה אומר שעליכם, ידידיי,
לגבות לא שתי מטבעות על כל לירה, אלא שלוש!
והכסף יועבר לידיי.
למה לידיך, הוד רוממותך?
המלך ריצ'רד מינה את לונגשון לעוצר.
סילקתי את לונגשון מתפקידו.
מהיום, אני הוא עוצר אנגליה.
תיפח רוחי, למה אתם בוהים בי כך?
כל כך מוזר שהחלטתי למשול שעה שאחי יושב בכלא?
מי יאסור עליי?
- אתה, סר מורטימר מלידס? - לא אני, הוד רוממותך.
- אתה, סר בורון? - גם לא אני, הוד רוממותך.
- אתה, סר ראלף מדורהם? - חרבי לשירותך, הוד רוממותך.
ומה אומר החצוף הסקסוני הצעיר?
מה קרה? קיבתך אינה יכולה לעכל בשר חוקי?
בשר חוקי, כן. בוגדים קשה לה לעכל.
- אתה קורא לי בוגד? - לך? כן.
ולכל אדם כאן שנשבע לך אמונים.
הוד רוממותך.
אז איך תכנה אדם המנצל את גורלו המר של מלך...
בשביל לתפוס את שלטונו?
ועכשיו, בעזרת החבורה הנחמדה הזו של משספי הגרונות,
תנסה לסחוט את דמי הכופר מכל סקסוני חסר-אונים.
כופר שלא יופנה לשחרור ריצ'רד,
אלא לקניית דרכך לכס המלוכה.
הרשה לי לתחוב את מילותיו חזרה לגרונו, הוד רוממותך!
לא. אחר כך. תן לו להמשיך.
ומה בכוונתך לעשות?
אני אארגן מרד. אגבה מוות על מוות.
ולא אעצור עד שכל סקסוני במחוז יהיה חופשי,
ויוכל להניף את חרבו למען ריצ'רד ואנגליה.
- סיימת? - רק התחלתי.
מהערב, אשתמש בכל אמצעי קיים כדי להילחם בך.
דיקון!
איזו חוצפה, הוד רוממותך. לו רק יכולתי להגיע אליו.
הפסיקו! הפסיקו!
פיתחו את השער!
מהר, שומרים, מהר! יש בפנים בוגד המנסה לברוח!
- סיגרו את השער, מהר! - בוגד, אדוני?
אידיוט שכמוך! לאן הוא ברח?
לשם, דרך השער.
- אחריו! - שומרים! סוסים!
דיקון, צא אחרי מנספלד! לחייליך!
עלה, מהר.
אמור לקריפין עושה החצים ולחבריו,
שיעבירו את דבריי לכל מי שאי פעם הוכה או עונה:
גאלואז אוקס" מחר בשרווד". הם יבינו.
- כן, אדוני. - צא לדרך, ובהצלחה.
הכרז בכל כפר שלוקסלי הסקסוני הוא פורע חוק.
תלה את כל מי שמעניק לו מסתור או עזרה.
כן, הוד רוממותך.
הכתר יחרים את נכסיו. תפוס את טירתו ואת אדמותיו.
את כל רכושו.
והבהר לאנשים שמצב העניינים השתנה.
- ככל שתמהר לגבות את... - דמי הכופר, הוד רוממותך?
כן, כן, כמובן. את דמי הכופר.
הנה גזר דין מוות על רובין מלוקסלי!
הוא ייתלה על עץ בתוך שבוע.
- אני עייף. - מה?
אחרי שינה כה מרעננת ביער?
שבעה בלוטים נתקעו בצלעותיי.
- אוויר צח ורענן. - שיניי כואבות מנקישות.
- זמירות הזמיר. - ינשוף שרק באוזניי כל הלילה.
שרק? הוא שר לך שיר ערש.
הנה בחור חזק. כדאי לשכנע אותו להצטרף אלינו.
נראה לי שהמוט שלו הוא כלי השכנוע שלו.
- בוא נראה מה הוא יודע. - זו הגולגולת שלך, לא שלי.
- פנה את הדרך, איש קטן. - רק למישהו מוצלח ממני.
הוא עומד לפניך.
תן לו לעבור, רובין. חם מכדי להתכתש עם נאד נפוח שכזה.
אחרי שאסיים עם הזבוב הזה, אתפנה להתעסק גם איתך.
לזבוב הזה יש עקיצה חזקה מאוד, ידידי.
לי יש רק מוט, ואתה מאיים עליי בקשת ארוכה ובחץ חד.
- אתה לא גבר...? - חכה! מיד אארגן לי מוט.
- מוכן? - כן.
בחור נאה, נגן משהו עליז יותר כדי שאגרום לעלוב הזה לרקוד לצליליו.
אתה רוצה מנגינה עליזה יותר? מה דעתך על זו?
אם רצית ללמוד משהו, הגעת לאיש הנכון.
- איפה הוא? - מי?
- אלוף הקרב במוט. - הנה.
תן לו את ברכותיי.
ידידי, אני צריך לגבות תשלום על מה שאני מלמד אותך היום.
הנה משהו על החשבון.
והנה העודף.
ראשי הומה כנחיל דבורים. מה שמך, ידידי?
- ג'ון ליטל. מה שמך אתה? - רובין.
- אתה לא רובין מלוקסלי? - כן.
- אם כך, אני שמח שנפלתי עליך. - זה הוא שנפל.
רציתי לראות מה אתה שווה. והנה ראיתי.
- אני מקווה שלא תזקוף זאת לחובתי. - להפך.
- אני אוהב אדם שמסוגל לגבור עליי. - אני רוצה להצטרף אליך.
ואכן תצטרף. אם אתה יכול לעמוד בפרץ, כפי שעשית על הגשר,
אתה אחד מאיתנו. ברוך בואך.
- זה ויל מגאמוול. - כן.
- זה שדאג לא להתרטב. - שכל עדיף על שרירים, ידידי.
שמעתם את הוראותיו של רובין. אז קדימה, הפיצו את דבריו.
במצוות המלך, רובין מלוקסלי"...
מוכרז בזאת כפורע-חוק" "שדינו מוות.
נפגשים עם רובין בגאלואז אוקס.
"כל אדם שיעזור לו, ייתלה".
נפגשים עם רובין בגאלואז אוקס.
רובין בשרווד.
בגאלואז אוקס.
רובין בשרווד.
רובין, גאלואז אוקס.
גאלואז אוקס.
זימנתי אתכם כאנגלים חופשיים, נאמנים למלכנו.
כשהוא מלך חיינו בשלווה.
אך מאז שהנסיך ג'ון הפך לעוצר,
גאי מגיסבורן וחבר הבוגדים שלו רק רוצחים ובוזזים.
כולכם סבלתם מאכזריותם: כריתת אוזניים, מכות,
עקירת עיניים בשיפודים לוהטים, שריפת בתינו,
התעללות בנשינו. הגיע הזמן לשים קץ לכל אלה.
- רובין צודק. - נכון!
היער גדול ורחב.
הוא יכול לאכסן, להלביש ולהאכיל אנשים טובים ונחושים,
אנשים היודעים להשתמש בחרב, בחץ וקשת, לוחמים טובים!
אם אתם מוכנים להילחם למען עמנו, הצטרפו אליי. אתם איתי?
כן! כן!
אז כירעו ברך והישבעו שבועה זו.
שאתם, אנשי היער החופשיים, נשבעים לשדוד מהעשירים...
כדי לתת לעניים,
להעניק מחסה לזקנים ולנזקקים,
להגן על כל אישה, עשירה או ענייה, נורמנית או סקסונית.
הישבעו כי תילחמו למען אנגליה חופשית.
להגן עליה בנאמנות עד שובו של מלכנו הריבון,
ריצ'רד לב הארי.
והישבעו שתילחמו עד מוות בעריצים.
אנחנו נשבעים! אנחנו נשבעים!
אך שלטון הנסיך ג'ון הפך אכזרי יותר.
הסקסונים חסרי הישע החלו לפחד כשהבינו שהתנגדות דינה מוות.
מהר מאוד הפך המוות עדיף על פני הדיכוי,
והשבועה קוראת התיגר הפכה להרבה יותר ממילים.
הרימו אותו שוב!
- הוא ימות אם נלקה אותו שוב, אדוני. - הוא ימות? באמת?
עוד חוצפה סקסונית. הם יעשו הכל כדי להערים עלינו.
המשיכו!
- רחמים, אדוני הטוב! רחם עליי. - תתחילו להרקיד אותו!
זה ילמד אותך מה זה להמרות את פי הנסיך ג'ון.
אבא! אבא!
תפסיק!
חמישה אנשים מתו. נרצחו. סר אייבור, נייג'ל, בולדווין, נורברט.
- אתה לא חייב לחזור על שמותיהם. - אי אפשר לתקוע שיפוד לוהט...
בעיניו של משתמט מס בלי לחטוף חץ בגרון.
- חייבים לעצור אותו! - ניסית לעצור אותו?
כן, אבל לא מצאתי אותו.
איך אפשר בכלל למצוא אותו?
כל האיכרים וחוטבי העצים הם חבריו.
כל אריס נמלט וגנב סקסוני מצטרף אליו.
שלחתי מרגלים ליער, למצוא את מקום מסתורו,
- אך הוא מכה ונעלם כברק. - בעוד אתה יושב בבטחה בביתך.
אתה מטיל ספק בעוז רוחי? האם לא נבחרתי לפקד על הכוח...
שיוצא עם סר גאי 'וליידי מריאן לטירת קנוורת,
להגן על כספי המס, בחרבי ובחיי?
אני מקווה שהרוצח ייצא סוף סוף ממחבואו.
אתה מקווה!
מספיק עם הדיבורים! אני אתלה את הפושע בעקביו כשאחזור.
תראו, תראו, נזיר קצר גלימה, ועוד נזיר שמן מאוד.
- הוא בדיוק מה שאנחנו צריכים. - תיזהר, רובין.
זה הנזיר ממנזר פאונטיין. הוא ידוע ב...
כן. הוא ידוע באדיקותו הרבה.
אדם צנוע ועניו, שלבו רך כטלה.
- תהיה עדין איתו, אדוני. - אל תדאג, לא אפגע בו.
הישארו כאן כדי שלא ייבהל. אל תתערבו.
הנזיר הזה הוא הסייף המסוכן ביותר...
שכה אחיה, נס!
שודד, גנב! החזר לי את נתח הכבש שלי!
אם אתה שודד, לא תמצא אצלי כלום.
אני נזיר קצר גלימה ונשבעתי שבועת עוני.
אם זה עוני, אשמח לחלוק אותו איתך.
זה בדיוק מה שאתה עושה. החזר לי את נתח הכבש שלי.
אל תתקרב, ידידי השמן.
- אני רוצה לדבר איתך. - ובכן?
אני גר ביער עם אנשים טובים...
שאינם חסרים דבר, פרט להכוונה דתית.
יש לנו יתרון חשוב מאוד.
- מהו? - אנחנו פורעי חוק.
היות שאנחנו ינוקות ביער, מישהו צריך להטביל אותנו.
- אז בחרנו בך. - לא אני.
בטח כולם חביבים כמוך.
ודאי. אבל אתה תאהב אותם, את כל אחד ואחד מהם.
בוא לא נבזבז זמן. נקצר את הדרך בחציית הנהר.
- בוא. - לא אבוא. טוב לי כאן.
אתה תבוא.
ועכשיו, היות שאני לא אוהב להרטיב את רגליי,
שא אותי על גבך לצד השני.
- על גבי? - התכופף! עליך ללמוד צייתנות מהי.
קדימה, התכופף.
קדימה!
קדימה! זוז! זוז! מהר יותר! אני עוד אוציא ממך דהירה.
באמת, שמנצ'יק. אולי תיכנע? אתה רואה שאני לוחם טוב ממך.
אחרי שאמלא את ריאותיך באוויר, תשרוק מנגינה אחרת.
בחיי גבירתנו הקדושה, אתה הלוחם הטוב ביותר שפגשתי מימיי.
אז למה להמשיך? אני חושב שהשתווינו, אבי.
השתווינו? לא. אתה עדיין חייב לי חצי ירך כבש.
- אז... - לא. עצור, אבי. די.
בוא איתי ואני מבטיח לך את פשטידת בשר הצבי הטובה ביותר,
והגדולה ביותר שאכלת מימיך.
בקר, ראש חזיר, חביות שיכר.
למה לא אמרת קודם? היית חוסך לנו את הטבילה במים. בוא נלך.
- תצטרף אלינו? - כן.
ולו רק כדי לרפא אותך מאהבת הגניבה שלך.
אתה רובין הוד, נכון?
הפושע הקדוש!
ברוך בואך, נזיר ספקן!
- רובין. - כן?
מתאים לו השם הנזיר טאק.
יהיה צורך בחצי צבי בשביל למלא את החלל הזה.
ובכפול מזה בשביל למלא את הראש הריק שלך.
- עצור, ויל! - מה חדש, ויל?
- שמעתי ש... - זה בסדר. הוא אחד משלנו.
אחד משלנו? הוא נראה כמו שלושה משלנו.
נכון, ושווה לתריסר משלכם.
די. טאק, ויל סקארלט. מה קורה, ויל?
סר גאי מגיסבורן חוזר לנוטינגהם, הוא יוצא הלילה.
- עם כספי המסים? - אוצר בלום!
- מתי הוא יגיע לשרווד? - מחר.
אבי, ניאלץ לדחות את חגיגת האכילה, אך יהיה לנו כפול מחר.
חזרה למחנה, אנשים! הנה, השבע רעבונך עם זה.
- מוכנים, אנשים? - מוכנים.
- אתה רואה אותם? - עדיין לא.
הכל מוכן?
הם יחשבו שנכנסו לקן צרעות.
הנה הם באים.
לא כדאי לשלוח משמר אוגף?
לשם מה?
אנחנו ביער שרווד, ורובין הוד...
- אתה פוחד מהפושע הזה? - פוחד? מובן שלא, אדוני.
אך כאן הוא הכי נועז.
אל תדאג. יש די והותר אנשים שיטפלו בו.
פורעי-חוק לא מעזים לצאת נגד חיילים חמושים.
אתה בטוח? אם זיכרוני אינו...
כן, הוא מתפרץ למסיבות פרטיות, אך הוא לא יעז לתקוף אותנו.
- נו, מה אתה רואה? - היכונו. שתי יחידות.
- אתה רואה את סר גאי? - בראש הקבוצה השנייה.
כרכרת הכסף איתו.
סר גאי והשריף ליד הנהר, משקים את סוסיהם.
- יחידת החלוץ הרבה לפניהם. - טוב מאוד. ליטל ג'ון!
קח את אנשיך ונתק את היחידה הראשונה.
אתה תכתר את משמר החלוץ. אישית!
- מוכנים, אנשים? - כן, רובין!
אז חכו לאות. בוא, ויל. נצא לקבל את פניו של סר גאי.
- הביטו! - חיילי המשמר! מהר!
ברוך בואך ליער שרווד, גבירתי.
סר גאי, אף מילת ברכה ממך? משונה.
שמעתי שהבטחת לי קבלת פנים חמה לכשניפגש שוב.
- אתה מרשה לכך לקרות בלי...? - להילחם?
- אני חושש שאין לו ברירה, גבירתי. - אבל לי יש, חצוף שכמותך!
אתה לא תפגע בכבשה שלי. ביערת הדבש שלי.
הסי, בס.
בכל מקרה, פנינו לשלום. נכון, אנשים?
אנחנו רק רוצים ללטף את צווארו הנאה.
- לא נפגע בו יותר מדי. - את רואה?
טוב, נצא לדרכנו.
אל תטרח לסמן את הדרך בראשך, סר גאי. אנשים מוצלחים משלך...
- לא ימצאו את המחנה שלנו. - אתם תיתלו על כך, כולכם.
תלייה היא תשלום פעוט לשלם על חברתה של גבירה מקסימה כ"כ.
מה יודע שודד-דרכים סקסוני על קסם? או על גבירות?
- היא מתכוונת אליך. - אליי? שודד דרכים?
ספרי לי עוד על עצמי. נראה לי שקיבלת מידע שגוי.
אולי, אך הוא בכל מקרה לא מעניין אותי.
אם תפגע בשערה אחת משערות ראשה של גבירתי,
הפרצוף המכוער שלך יסתובב בלי צוואר מתחתיו. שים לב!
- על מה אתה מסתכל? - מעולם לא טיילתי...
- עם אישה. - איזו אישה?
- את. - איזו חוצפה!
אתה בטח אומר כך לכל אישה שמציתה בך חשק.
מעולם לא הצתתי חשק באף אישה.
מעולם לא היתה לי אהובה.
אתה רוצה לומר שלא היתה לך אפילו אהובה אחת בחייך?
אתה לא יודע מה החמצת.
אני הייתי נשואה חמש פעמים.
אדוני, בגדי הנשף שלך. מהר, לבש אותם.
- אני לא אלבש אותם. - אתה תלבש אותם!
בסדר. אלבש! אלבש!
בשבילם, זה גן עדן.
בגדי משי במקום סחבות, טוב-לב תחת עושר, מזון בשפע תחת רעב.
- הם ממש מאושרים. - באמת?
אינך שמחה, ולו במעט, לראות אותם נהנים?
אני חושבת שזה מבחיל.
חייך היו מוגנים מאוד, נכון, גבירתי? מוגנים מדי, אולי.
אך לו הכרת את האנשים כפי שאני מכיר אותם. סבלנותם,
נאמנותם, טוב לבם.
האב טאק! הבגדים אלה יתאימו לסר גאי.
אדוני, הנה בגדיך לנשף.
כשתסיים איתם, תן אותם לנסיך ג'ון.
לשולחנות, כולם, ותבלסו כאוות נפשכם.
אפשר להגיש לך, גבירתי?
אני חוששת שהחברה קלקלה את תיאבוני.
כמה חבל. התיאבון שלי, לעומת זאת, מעולה.
- נתח כבש, גבירתי? - אמרתי שאינני רעבה.
נכון, אמרת. שכחתי.
תגידי לי אם התיאבון ישוב אלייך, בסדר?
חברים! חברים!
אני חשבתי, כמוכם, שסר גאי מגיסברון הוא טיפוס נאלח,
ואויבנו המושבע. אך ראו!
הוא מספק לנו ארוחה נפלאה.
והאם בכך מתמצה נדיבות לבו? לא ולא.
שכן בכרכרתו היום,
הוא הביא תיבות גדושות בתכשיטים ובבגדי משי.
ויתרה מזאת, 30,000 מטבעות זהב שנגזלו מהמחוזות הצפוניים.
- אתה לא תעז. - שב!
אחדים מכם עשויים לחשוב,
שהוא תכנן להעביר אוצר זה לקופת הנסיך ג'ון...
במקום לשחרר את המלך. והיה צדק בדבריכם.
אך דבר משונה קרה.
משהו גרם לו לשנות תוכניותיו ביער, והנה האוצר, שלם ובידיים טובות.
- אתה מדבר על נאמנות. - כן. למה לא?
אני מניחה שאתה וחבר מרעיך מתכוונים לשלוח את האוצר לריצ'רד?
אני בטוחה שאינכם מעלים בדעתכם לשמור אותו לעצמכם.
חברים! מה נעשה עם האוצר? האם נחלק אותו בינינו?
- נשמור אותו עבור ריצ'רד! - הוא שייך למלך!
- השתכנעת? - אולי מיהרתי לשפוט...
אך מדוע אתה, אציל,
בחרת לחיות כאן כמו חיה, לשדוד, להרוג, לפרוע חוק...?
את באמת רוצה לדעת מדוע הפכתי לפורע חוק?
או שמא את חוששת מהאמת? או ממני, אולי?
- איני חוששת מדבר. ובטח שלא ממך. - טוב מאוד. אז בואי איתי.
אהה, אז את כן פוחדת.
- שלום, אנשים. - שלום!
לא מראה משובב עיניים, במיוחד לעיניים יפות כשלך, אני בטוח.
אך בתיהם של כל האומללים האלה הועלו באש.
משפחותיהם הוכו בידי גובי המס שלכם והגיעו לסף רעב.
- תבורך. לעולם לא נשכח אותך. - תודותינו לך, אדון.
- מי ייתן ונהיה ראויים, רובין. - אתם ראויים, אמא. אתם ראויים.
- אכלת טוב, ידידי? - כן, תודה, רובין הוד.
אנו מודים לך מקרב לב, אדון.
אני מצטער שנאלצתי להראות לך.
אך בעבר אנשים אלה היו מאושרים ושמחים בחלקם.
כפריים פשוטים שמעולם לא פגעו באיש.
ועכשיו... עינויים, עיניים נעקרות, לשונות מקוצצות, אוזניים נחתכות.
הם באים אליי, לקבל הגנה מפני ידידייך הנורמנים.
אבל אתה הרגת נורמנים.
כן, אלה שהגיע להם למות. הרעים והאכזריים.
אתה אדם מוזר.
מוזר? כי אני מרחם על אנשים מוכים וחסרי אונים?
לא, אתה מוזר כי אתה מוכן לעשות משהו לגבי זה.
אתה מוכן לצאת נגד סר גאי, אפילו נגד הנסיך ג'ון,
לסכן את חייך שלך.
- ואחד מהאנשים שם הוא נורמני. - נורמני, סקסוני. מה זה משנה?
- אני שונא אי-צדק, לא נורמנים. - אך איבדת את תוארך, את אדמותיך.
הפכת לפורע חוק מבוקש,
כשיכולת לחיות חיי שלווה וביטחון.
מה התגמול שלך?
תגמול? את פשוט לא מבינה, נכון?
אני מצטערת.
אני מתחילה להבין מעט.
אם כך, זהו תגמול בפני עצמו.
עכשיו, לאחר ששדדת אותנו ועלבת בנו, אנחנו רוצים לעזוב.
- בואי, ליידי מריאן. - אנשיי ילוו את הליידי.
אך לפני שתצא לדרך, כדאי שתודה לה על שהצילה את חייך.
את חיי?
אתה חושב שהיית יוצא מהיער בחיים,
אלמלא נוכחותה כאן?
- פיטר! הרולד! - כן, אדוני?
קחו 6 אנשים והובילו את ידידנו המלכותי וחבריו העצבנים...
- לדרך נוטינגהם. - אבל הסוסים, הבגדים...
תחזרו לנוטינגהם כפי שאתם, וברגל.
זה לפחות ילמד אותך שפלות-רוח, סר גאי, אם לא רחמים.
- שאר אנשיך יוחזרו מחר. - וליידי מריאן?
אני מציע שתצא לדרך לפני שאשנה את דעתי.
אני חושב שכדאי שנצא לדרך.
ועכשיו, גבירתי.
האב טאק! ליטל ג'ון!
קחו את ליידי מריאן "למנזר "בלאק קאנונז,
כדי שמחר ילווה אותה ההגמון את שארית הדרך.
- גם אני יכול ללכת? - ברשותך, גבירתי?
שלום, גבירתי.
שלום.
- הוא לקח כל מה שגביתם? - כל מטבע ומטבע.
ואתם, המטומטמים, הרשיתם לו?
- התנגדנו כמיטב יכולתנו. - איפה פציעותיכם? החבלות שלכם?
- ואיפה חייליך? - למה ציפית, הוד רוממותך?
כשליידי מריאן איתנו ואנשי לוקסלי רבים כל כך?
ואף אחד מהם, אני בטוח, לא נפגע מחץ או מחרב,
ויותר מ-30,000 מטבעות בידי הפושע הזה.
חייבים ללכוד אותו, ברור?
וכיצד הוד רוממותך מציע שנעשה זאת?
- אם מותר לי לשאול? - הישמר לך, גיסבורן.
יש לך מזל גדול שאיני דורש את ראשך על כך.
הוד רוממותך, אדוני, אני יכול לארגן צבא ולכתר את שרווד.
- אתה לא תצליח ללכוד אותו... - הישמר לך.
גם אם יישב בחיקך ויירה חצים בעורב.
חצים!
- "הוא אמר, "יירה חצים בעורב. - הסר את הכובע המטופש הזה.
זה מזכיר לי משהו. אולי לא נצליח לשבות אותו בכוח.
הוא מוגן מדי, מכיר את כל השבילים הנסתרים בשרווד. אבל...
- אבל מה? - נערים עליו.
נערוך תחרות חץ וקשת!
תחרות חץ ו...
והוא יטוס הנה על כנפי אחד מחציו? כמה נפלא.
הוא הקשת הטוב ביותר בצפון. אתה חושב שיחמיץ הזדמנות להתחרות...
נגד כל קשתי אנגליה? ונעניק פרס. נאמר, חץ זהב.
והוא יסכן את צווארו בשביל זה?
זה לא יהיה הפיתיון היחיד, אם ליידי מריאן תעניק את הפרס.
למה אתה מתכוון?
כשהם יצאו מהיער הם נראו מיודדים מאוד.
ולא ראית כיצד הוא לא הוריד ממנה את עיניו?
- כן, כן, ראיתי. - אז, הנה לכם!
- ואיך נודיע לו על התחרות? - להודיע לרובין?
יש לו עין מאחורי כל שיח ואוזניים צמודות לכל כותל.
וגם אם יבוא, הוא לא יבוא מחופש?
גם אם יתחפש לכומר, קבצן, אביר,
צליין... איזו תחפושת תוכל להסתיר את הקשת הטוב ביותר באנגליה?
האיש שיזכה בחץ הזהב יהיה רובין הוד.
אתה מוכן להסיר את הכובע הזה?
אני מקווה שקרס הזהב שלנו ילכוד את הדג.
- אתה מקווה? - הוא ילכוד אותו, אם הוא כאן.
אם לא, נתקע את ראשך במטרה ונירה בו.
- אנשיך יודעים מה עליהם לעשות? - כן.
הם מוצבים סביב כל השדה. תולעת לא תוכל לחמוק מכאן.
אתם מדברים כאילו זו מלכודת.
לא, יקירתי. רק אמצעי זהירות למקרה שהסקסונים יעוררו מהומה.
בפקודת הוד רוממותו הנסיך ג'ון,
קשתיו של סר גאי והאבירים...
יערכו שלושה קרבות קליעה למטרה לקביעת העולים לתחרות.
הקבוצה המנצחת תתמודד מול המשתתפים החיצוניים.
- אתה יודע שזו מלכודת. - חץ זהב, מהליידי בכבודה ובעצמה.
- הם תכננו את זה כדי ללכוד אותך. - אז מה?
- אתה יודע מה יקרה אם הם יצליחו. - איפה הרוח הספורטיבית שלך?
סר גאי קיבל את ההזמנה שלנו. לא נאה לדחות את ההזמנה שלו.
- זה גם לא נאה להיתלות על עץ. - אתם הופכים לשמנים ומפוטמים.
איפה הששון לקרב, לסכנה, להרפתקה?
היות שידידינו השתגע קצת, אני אצטרך לשמור עליו.
אנחנו נצטרך לשמור עליו.
היכונו לקרב האחרון.
התחרות מרתקת אותך? ליידי מריאן?
- אה, סליחה. - שאלתי אם התחרות מרתקת אותך.
כן, מאוד. הם קשתים מעולים.
היא תהיה מרתקת יותר מאוחר יותר.
חברי הקבוצה המנצחת יתחרו כיחידים.
קפטן פיליפ מאראס.
אלווין הוולשי. מאט מסליפורד.
הם מוכנים עתה להילחם במתמודדים החיצוניים.
האנשים שיתמודדו נגד אלה צריכים עיניים של בז.
הם טובים מדי בשבילי. אני לא יורה היום.
הקשתים שנותרו יירו לעבר המטרה המרכזית.
מאט מסליפורד, בחוץ!
אלווין הוולשי, בחוץ!
- הנפח הגבוה. - הגיע הרגע.
אל תמהר, סר גאי. אני נהנה. תן להם לסיים את התחרות.
- אבל הוא יכול... - הורה לאנשיך לסגור עליו.
תראה.
כן, הם סוגרים עליו. אני מקווה שרובין רואה.
אני חייב לברך את הוד רוממותך על התחבולה המתוחכמת.
יפה מאוד. היית אומרת שכבר נתקלת פעם בבחור הגבוה הזה?
ואם כן, איזה עניין יכול להיות לי בנפח?
פיליפ מאראס יורה עכשיו.
שוויון! אתם מקבלים קרב נוסף.
עמוד המטרה קרוב מדי. אפשר להזיז אותו למרחק רציני לירייה?
20פסיעות נוספות!
אם הקשת שלך ינצח ממרחק זה,
אתן לך 1,000 מטבעות זהב עבורו.
אם ינצח או יפסיד, אתן אותו להוד רוממותך תמורת טובה קטנה.
שתיתן לי לטפל בפושע בדרכי שלי.
'מוסכם. אני יוצא לנוריץ מיד אחרי התחרות,
אז מותר לך לעשות איתו מה שתרצה.
הוא לא יכול לנצח. אף אחד לא יכול לירות טוב מזה.
אני שם 100 מטבעות על פיליפ מאראס!
הוא חצה את החץ של פיליפ.
הנפח מנצח! הוא מנצח!
- מה שמך, קשת? - גודפרי משרווד, הוד רוממותך.
איך זה שנפח יודע לירות טוב כל כך?
אפילו נפח שוחר שלום...
חייב להגן על עצמו בימים אלה מבגידות ודברים אחרים.
ניצחונך היום יעניק לך יותר משציפית.
אני מכריז עליך כעל אלוף קשתי אנגליה.
ומידיה הענוגות של ליידי מריאן פיצוולטר, תקבל את גמולך.
התקדם.
אני... הנה הפרס שלך, אדוני הקשת.
לכבוד הוא לי לקבל את הפרס מידי ליידי כה יפה.
- למה לא השתמשת בחץ שחור? - זה האמצעי האחרון שלי, סר גאי.
- תוצאתו תמיד סופית. - איסרו את האיש הזה!
זה רעיון מעולה.
אתה צעיר פזיז ונמהר.
וצר לי שלא אהיה בנוטינגהם בשביל לראות מה גיסבורן מתכנן לך.
- זה יהיה משהו מיוחד, אני בטוח. - אני בטוח.
צר לי שלא הערכתי אותך כראוי. אולי בפעם הבאה...
לא תהיה פעם הבאה. קחו אותו מכאן!
רובין מלוקסלי", הידוע כפורע החוק רובין הוד.
לאחר משפט צדק, שבו" לא נמצא אף עד שיעיד לטובתך,
נמצאת אשם בפריעת-חוק", גניבה, רצח, חטיפה,
התחזות, זילות הכתר",
ציד בלתי חוקי ביערות המלך" "ובגידה במולדת.
לא שכחת סעיף אחד או שניים?
אני בטוח שתחת שלטונו של הנסיך ג'ון זהו פשע לאהוב את מולדתך,
להגן על אריסים מאי-צדק ולהישאר נאמן למלכך.
לו יכולתי להוסיף לאישומים נגדך, הייתי עושה זאת בשמחה.
גזר דינו של בימ"ש זה הוא" כי מחר בצהרי היום תילקח...
לכיכר העיר נוטינגהם", "שם תיתלה עד צאת נשמתך.
אולי יהיו כאלה שיצטערו על שאדם בעל כישורים מיוחדים כמוך,
יקפח את חייו בגיל כה צעיר. אבל אני...
חושב שגזר הדין קל מדי. תודה רבה לך.
מה מטריד אותך, גבירתי? פורע החוק?
כן. אני שונאת לראות אדם שהפילו אותו במלכודת...
בס, את יודעת היכן למצוא את אנשיו, נכון?
- מנין לי לדעת, גבירתי? - אל תשקרי לי.
האיש הקטן שכה מצאת חן בעיניו. את נפגשת איתו, נכון?
- כן, גבירתי. - אמרי לי היכן.
- את רוצה לשלוח הודעה? - לאנשיו, כן.
ובכן, גבירתי, מדי פעם יצאתי לשתות שיכר בלילה,
במקום מסוים בעיר, ולא אכחיש שראיתי שם אחדים מאנשיו.
היכן? בס, אנא, אמרי לי.
בפונדק, גבירתי. סאראסנ'ז הד" בפילגרים קורט".
- שם הפונדקאי הוא היומיליטי פרין. - היומיליטי פרין.
תדפקי בדלת ותגידי, "לוקסלי".
"לוקסלי-". - כן, אבל...
הביאי לי מעיל, מהר!
כן, גבירתי. אוי, אלוהים...
- חייבת להיות דרך... - לא נוכל לפרוץ למצודה?
צריך צבא ואייל-ברזל כדי לחורר בה ולו את הסדק קטן.
כן, הוא ייתלה וזהו זה.
אולי ליטל ג'ון צודק. אולי אנחנו צריכים...
לוקסלי.
- מה קרה, פרין? - ליידי, אדוני. ליידי מריאן.
- מה? - זו מלכודת, ויל. תשגיח על החלונות.
היא ידעה את הסיסמה.
- היא לבד? - כן, אדוני.
הכנס אותה.
- מה את רוצה, גבירתי? - אני רוצה לעזור לו.
- איך מצאת אותנו? - זה לא חשוב עכשיו.
אל תעמדו ותנעצו בי עיניים. אימרו לי מה אוכל לעשות?
- אל תבטח בה. זה תכסיס נורמני. - הייתי באה לבד אם זה היה תכסיס?
מה יעצור בעדכם מלהחזיק בי כאן ולהרוג אותי אם...?
אין ביניכם מישהו עם מעט שכל בראשו?
רק רגע.
עלינו להיות בטוחים, ילדתי. האם את בת נאמנה לכנסייה?
התישבעי בגבירתנו הקדושה שאת רוצה לעזור לרובין?
אני נשבעת, אבי הטוב.
- יש לך רעיון? - כן.
- תוכלי להכניס אותנו למצודה? - זה לא יעזור. שומרים עליו היטב.
אבל יש לי רעיון אחר. הקשיבו לי.
- איזו חגיגה נהדרת. נכון, גבירתי? - כן, נכון.
ברגע שניפטר מלוקסלי, נחסל את כל האחרים.
איזו הפתעה משמחת תהיה לנסיך ג'ון כשיחזור.
ולחשוב שהייתי טיפש והאמנתי שאת מחבבת אותו.
גבירתי, ידך רועדת.
קחו אותו לגרדום.
העלו אותו.
הוא כבר לא יהיה חצוף כל כך כשהחבל ייכרך סביב צווארו.
היכונו.
עיצרו אותו!
עיצרו אותו! שומרים!
'טאק! מאץ!
- אנחנו כאן, אדוני! - אנחנו כאן, בריאים ושלמים!
חזרה למחנה!
רובין? איפה אתה?
הנה אני. היכונו!
הוא שונה מכל גבר אחר שהכרתי.
הוא אמיץ ונמהר, אך גם עדין וטוב-לב.
הוא אינו אכזר כמו...
אמרי לי, כשמאוהבים, האם זה...
האם חושבים אך ורק על אדם אחד?
כן, ולעתים סובלים מנדודי שינה.
אני יודעת, אך נדודי שינה נעימים כאלה.
כן, וזה גם משפיע על התיאבון.
לא שזה קרה לך...
פרט לימים שלפני התלייה.
זה גורם לרצות להיות איתו כל הזמן?
כן. וכשהוא איתך, רגלייך הופכות חלשות כמים.
תגידי, גבירתי, כשהוא מביט בך, את מרגישה מין עקצוצים,
כמו צמרמורת במעלה ובמורד הגב?
- אם כך, אין ספק. - אין ספק במה?
שאת מאוהבת!
מה אתה רוצה?
רובין!
- מה אגיד ומה אומר! - הסי, בס.
יצאת מדעתך?
- למה באת הנה? - לראות אותך.
אבל אינך מבין ש...?
אנשיי סיפרו לי מה עשית למעני, אז באתי להודות לך.
והיות שלא יכולתי שלא לשמוע על העקצוצים...
אני שמח מאוד שבאתי.
זה היה משחק. עכשיו, עליך לעזוב מיד!
משחק? אני יכול להצטרף?
ודאי לא אצטיין בו כמו צעירה יפה זו שכאן.
אבל אוכל להשתדל.
בס, את מוכנה לצאת?
בבקשה!
עכשיו, בואי נראה. איך המשחק מתחיל?
אה, אני יודע. פשוט מאוד. נתחיל בזה שאת אוהבת אותי.
את אוהבת אותי, נכון? כי אני אוהב אותך. בטירוף.
לכן באתי. הייתי חייב לראותך שוב.
אתה חייב ללכת. ואני לא אוהבת אותך.
- אוי! את בטוחה? - כן.
טוב, אז אלך.
זה מאוד לא נחמד מצדך, לסכן אותי כך מול אויביי.
בואי נראה. יש שם מפקד משמר שמן עם רגליים עקומות.
אם אפול עליו, הן תתעקמנה עוד יותר.
והנה קשת! הוא רזה מדי. אני עלול להחטיא אותו.
- רובין! - הנה!
חמישה אנשים חמושים. הם יעצרו את נפילתי.
- שלום, גבירתי! - רובין!
- כן? - בבקשה ממך.
אז את כן אוהבת אותי. נכון?
- נכון? - אתה יודע שכן.
אז זה משנה הכל.
- אתה יודע שאתה חצוף? - אני?
כן, אתה!
וכשאפוטרופסי האמיתי, המלך ריצ'רד, יגלה שאני מאוהבת בך...
- הוא יהפוך אותי לליצן החצר. - לא!
הוא ישפד את ראשך המצחיק בשער לונדון.
ואיזה קישוט מקסים זה יהיה, יפתי הנורמנית הנועזת.
- אני לא נועזת. - טוב, את נורמנית.
אבל איני זוקף זאת לחובתך. ואת יפהפייה.
- את האישה היפה ביותר... - ואתה עוזב מיד.
אנא ממך, יקירי, כל רגע כאן מסכן את חייך.
אני הולך.
- מריאן, האם תבואי איתי? - לשרווד?
אין לי להציע לך אלא חיים קשים ומסוכנים...
אבל נהיה ביחד.
- אבל, רובין, יקירי... - זו בקשה גדולה, אך מי יודע...
מתי המלך ריצ'רד יחזור.
הנזיר טאק ישיא אותנו. את מוכנה?
בגלל שאני אוהבת אותך, רובין, אני אבוא.
אפילו הסכנה אינה חשובה, אם נהיה ביחד.
אז תבואי?
לא. הקשב לי, יקירי. אתה זוכר את היום ההוא ביער שרווד?
אז, לראשונה, הבנתי שאתה עושה את הדבר הנכון,
ושאנחנו טועים.
לא, תן לי לסיים.
לימדת אותי שאנגליה היא יותר מנורמנים וסקסונים,
שנלחמים ושונאים אלה את אלה.
שהיא שייכת לכולנו, שעלינו לחיות בה בשלום...
ומתוך נאמנות רק לריצ'רד ולאנגליה.
אבל, יקירתי, את יכולה לעזור.
אוכל לעזור הרבה יותר כאן,
ולאפשר לך להגן על נתיניו של ריצ'רד עד שיחזור.
עכשיו אתה מבין מדוע עליך לשוב לאנשיך לבד?
לך עכשיו, מהר, יקירי.
- להתראות, יקירתי. - להתראות.
- להתראות, אהובתי. - להתראות.
פונדק דרך קנט
- באתם מרחוק? - כן, מרחוק מאוד.
צר לי שאין לי מזון טוב יותר.
- נותר לנו רק מעט היום. - זה יספיק.
בפונדק בלוטון היה מכל טוב. הכיצד?
זה פונדק נורמני.
איזו חוצפה! אתלונן בפני הנסיך ג'ון.
אני אקצץ את אוזניו של הפושע. איך הוא מעז לשדוד אותי!
לקחת ממני את תכשיטיי!
מה קורה לארץ הזאת,
שאיש כמורה אינו יכול לעבור ביער בבטחה?
- מי זה? - ההגמון מבלאק קאנונז.
- תמשיך אחרי ארוחת הערב? - לא, כבר לא נגיע למנזר הערב.
- אשאר כאן. טפל בסוסים. - כן, הוד קדושתך.
- הבא לנו אוכל! - כן, הוד קדושתך, מיד!
כבר אי אפשר לנסוע לשום מקום. יש שודדים בכל עיקול בדרך.
- מה קרה, הוד קדושתך? - אמרתי לך! שדדו אותנו.
ולא יכולנו להגן על עצמנו. הם פרצו מתוך מארב.
- מי? - רובין הוד, כמובן.
אין שודד חצוף ממנו.
שוב רובין הוד, אדוני.
- אז שמעת עליו? - כן, הוא מפורסם מאוד באזור.
- זה ביקורכם הראשון באזור? - פחות או יותר.
ומה שמותיכם, רבותיי?
שמותינו אינם ראויים לעניין שאתה מגלה בהם.
- פונדקאי, איפה השיכר שלנו? - מגיע, רבותיי.
אתם מתכוונים ללון כאן הלילה?
לא החלטנו עדיין, הוד קדושתך. מה אתה מציע?
הדרך מסוכנת מאוד, כאן תהיו בטוחים יותר.
אז נישאר, וכך גם נהנה מחברתך הנעימה.
הייתי שמח להישאר, אך נזכרתי בעניינים חשובים המצפים לי במנזרי.
פעם אחרת, או אולי, תקטעו את מסעכם,
- ותצטרפו אליי לארוחת ערב מחר. - הוד קדושתך אדיב מאוד.
אז אברך אתכם בלילה טוב, רבותיי, ודרך צלחה בבוקר.
תודה. לילה טוב.
החלון!
המיטות מוכנות, פונדקאי?
אז בואו נלך לישון. אני עייף.
- אני חושב שהוא חושד, אדוני. - גם אני חושב כך.
הוד קדושתו נורמני.
ראית את הפחד בפני הפונדקאי כשהוא נכנס?
ראיתי את הפחד בפני אלפים מאז חזרתנו.
אסור היה לי לעזוב את אנגליה.
שמתי לב שכאשר הוזכר שמו של רובין הוד...
פורע החוק המסתורי אותו אנחנו מחפשים.
לשווא. אך להגמון לא היתה בעיה להיתקל בו.
מה שנותן לי רעיון.
- ואתה בטוח שזה היה ריצ'רד? - אין לי ספק בכך.
כמה מתאים לאחי היקר!
הוא לא יכול היה להירקב בכלא, כמו כל אדם הגון.
- אבל לריצ'רד אין צבא. - לא, הוד רוממותך.
- לו היה לו, היינו שומעים על כך. - אם אחי ייהרג במקרה...
- לאנגליה יהיה מלך חדש. - זה רצח! אני לא אשתתף...
אתה תעשה מה שיאמרו לך! פשוט מאוד! סתום פיך.
הוד רוממותך, אני מתחנן בפניך!
כמה זמן תישאר במנזר שלך אם ריצ'רד יגלה...
מה עשית שם בשנות היעדרו?
המשך, גיסבורן, מי...?
דיקון היה אביר לפני שאחיך נישל אותו...
בגלל מעשה שטות קטן.
הוא יעשה הכל למען מלך שישיב לו את תוארו.
- שמעתי שאינך אוהב את אחי. - אין לי סיבה לאהוב אותו, אדוני.
- אתה מכיר את הפונדק הזה? - כן.
אם ריצ'רד ימות...
שמו של דיקון יחזור לרשימת אצילי אנגליה. נכון?
בתוספת אחוזתו ואדמותיו של רובין מלוקסלי.
- מתי אצא לדרך? - עכשיו. כמה אנשים אתה צריך?
אצליח יותר לבד, הוד רוממותך.
ככל שתוכתר מהר יותר למלך,
כך ייטב לידידיי? אתה חכם מאוד, גיסבורן.
תודה, הוד מלכותך.
חזור לכנסייה שלך והתכונן להכתיר אותי למלך,
כאן, בנוטינגהם, מחרתיים.
אתה חושב שהיא שמעה?
אינני יודע.
ברור לך למה רובין חייב למצוא את המלך ריצרד ולהזהיר אותו.
'קחי את המכתב למאץ שנמצא בסאראסנ'ז הד.
שמיעתה של גבירתי לקויה הערב.
כשאתה מקיש על דלת גבירה כאילו היה זה פונדק, מגיע לך לחכות.
את נראית נסערת.
נסערת? למה שאהיה נסערת?
באמת, ליידי מריאן היקרה, מספיק עם משחקי התמימות.
- בואי נהיה כנים זה עם זה. - אינני רואה כל צורך בכך.
את מקסימה, אך לא חכמה במיוחד. לא ייתכן...
שלא שמעת את השיחה בין הנסיך ג'ון לביני.
לא, לא, לא. אנא, אל תטרחי להכחיש.
ומחשבתך הראשונה, כבת-חסות נאמנה של ריצ'רד, היתה להזהירו.
- אינני צודק? - איך אני יכולה להזהיר את ריצ'רד?
איך הצליחו לוקסלי ואנשיו לארגן את בריחתו...
מעמוד התלייה לאחר תחרות הקליעה למטרה?
מישהו בארמון כנראה עזר לו.
זה מגוחך!
וכשריצ'רד בסכנה, מה טבעי יותר...
מכך שתנסי להזהיר אותו באמצעות לוקסלי?
ואת מתכוונת להזהיר אותו, נכון?
- נכון? - לא!
אם זה נכון, אולי תסבירי לנסיך ג'ון...
ולבית המשפט מה פירושו של זה.
משמר!
לוו את ליידי מריאן לאולם הגדול.
לא רק ששיתפה פעולה עם המורד הסקסוני,
שנמצא אשם בפריעת-חוק, בגניבה, ברצח, בחטיפה ובבגידה בכתר,
אלא גם בגדה בבני עמה הנורמנים.
אינך מתביישת, ליידי מריאן?
כן, אני מתביישת מאוד. אני מתביישת להיות נורמנית,
לאחר שראיתי מה מעוללים בני עמי לאנגליה.
בתחילה לא האמנתי. אני נורמנית ולא רציתי להאמין...
שהסבל שגרמת לסקסונים לא היה צודק.
עכשיו אני מבינה למה ניסית להרוג את פורע החוק שאתה בז לו כ"כ.
כי הוא האדם היחיד בכל אנגליה שמגן על החלשים...
מפני המפלצות השיכורות משתיית דם אדם.
ועכשיו אתה מתכוון לרצוח את אחיך!
עוד תצטערי על שהתערבת.
אצטער? הייתי עושה זאת שוב, גם אם תהרוג אותי על כך.
נאום נבואי, גבירתי, כי זה בדיוק מה שעומד לקרות לך.
אתה לא תעז.
אני בת-חסותו של המלך ריצ'רד, ורק למלך...
יש זכות לגזור עליי מוות.
את צודקת, יקירתי.
ויהיה זה מלך שיגזור עלייך גזר דין מוות בעוון בגידה...
בעוד 48 שעות בדיוק.
קחו אותה מכאן.
- הכנסת הכל לראש המטומטם שלך? - בטח.
תעביר לרובין את ההודעה בדיוק כמו שאמרתי לך.
בס, איפה דיקון אמור למצוא את המלך ריצ'רד?
מה זה מעניין אותי?!
מה אכפת לי ממלכים ומכיסאות מלכות וכל אלה?
רובין חייב להציל את התינוקת שלי!
בואי הנה, זקנתי. אל תדאגי, רובין יציל אותה.
- לאן דיקון יוצא? - לפונדק דרך קנט.
לפונדק דרך קנט?
תחסוך חמישה מיילים אם תחתוך דרך יער לואו.
בואי, נערתי, תני נשיקה ואחלי לי בהצלחה.
אנא, מהר, וסלק את הפרצוף המכוער שלך מכאן.
מאץ', אתה תיזהר, נכון?
ודאי שאזהר.
ברכותיי, אב המנזר!
- עשית דרך ארוכה הבוקר? - ארוכה מכדי להתעכב עתה.
אולי כובד ארנקך הוא שמתיש אותך. אני יכול לעזור לך.
אם משקלו יהיה יותר ממשקל סביר אחלק אותו בין אלה שיש להם פחות.
נראה לך שאתן את ארנקי לכל פושע חצוף שמבקש אותו ממני?
אתה רואה, אבי?
אנחנו פושעים עניים, ואין לנו אוכל, פרט לצבאים של המלך,
בעוד לך יש אדמות, דמי חכירה וכסף. אז, את ארנקך, בבקשה!
הסתובבתי הרבה מטעם המלך וכל הכסף שנותר לי...
אינו עולה על 60 מטבעות.
מה? אתה ידידו של מלכנו הטוב ריצ'רד?
אין מי שאוהב את האיש יותר ממני.
בגלל דבריך אלה, השאר לך מחצית מכספך.
תן לי 30 מטבעות לעניים ושמור את השאר.
ואוכל להמשיך בדרכי?
כל ידיד של ריצ'רד חופשי להסתובב ביער.
האם תצטרף לארוחת ערב?
- בשמחה. - אז בוא.
- ובכן, אדון פורע-חוק, מי אתה? - קוראים לי רובין הוד.
שמעתי עליך רבות.
- לא טובות, אני מקווה. - עכשיו נזכרתי!
אז איך מתיישבת נאמנותך לריצ'רד עם הריגת אצילים,
ציד בלתי חוקי של צבאים ופריעת חוק?
אני הורג רק את המנצלים לרעה את האמון שריצ'רד נתן בהם.
והגרוע מכל אלה הוא אחיו של המלך.
- אז אתה מאשים את הנסיך ג'ון. - לא, אני מאשים את ריצ'רד.
תפקידו היה להגן על עמו,
ולא לנטוש אותם כדי להילחם בנכר.
אתה מגנה את מסעי הצלב הקדושים?
אני מגנה כל דבר שמפקיר את אנגליה...
בידי פורעי-חוק כמוני.
'מאץ!
- מאץ', מה קרה לך? - קח אותי לרובין, מהר!
- מאץ', מה קרה? - המלך ריצ'רד באנגליה. ביער שרווד!
מה?
הנסיך ג'ון שלח את דיקון לפונדק דרך קנט להרוג את המלך.
- ויל, קח 50 איש לפונדק דרך קנט... - אין צורך, אדוני, אין צורך.
אני עצרתי את דיקון. הוא לא יהרוג יותר אף אחד.
- אבל המלך? איפה הוא? - אני לא יודע, אדוני.
אנשים, עלינו למצוא את ריצ'רד.
חייבים להביא אותו הנה בריא ושלם.
ליטל ג'ון, קח קבוצה וצא לסייר בשטח.
טאק, אתה צא העירה. ויל, חפש בכל פונדק ובכל בית.
אל תנוחו לרגע, יום וליל, עד שנמצא אותו, ברור?
אינך צריך לחפש את ריצ'רד, רובין.
- הוא בידיים טובות. הטובות ביותר. - למה אתה מתכוון? איפה הוא?
כאן!
מלכי.
כל האנשים האלה נשארו נאמנים לך.
קום, סר רובין.
קומו, אנשי שרווד.
מלכי, הנסיך ג'ון הזמין את ההגמון מבלאק קאנונז...
להכתירו למלך בנוטינגהם מחר.
- איך אתה יודע? - מליידי מריאן. היא שמעה אותו.
הם אסרו אותה בעוון בגידה.
הם יערפו את ראשה על שהזהירה אותנו.
הוא לא יעז להוציא להורג בת חסות של המלך.
אתה ממעיט בערכו, אדוני.
אם אנחנו רוצים להציל אותה ואת כיסאך, עלינו לפעול מיד!
בתקיפת ארמון נוטינגהם?
בלי צבא הם יעלו עלינו בכוחם. אנשיך ייהרגו לשווא.
אם ההגמון מבלאק קאנונז יערוך את הטקס מחר,
אולי נבקר אותו בכנסייתו הערב,
ונשכנע אותו למצוא רעיון?
תתגבר. תן חיוך!
רחב יותר!
אתה עדיין בטוח שלא אתה הזהרת את אחי שאני באנגליה?
מלכי, האמן לי, אני...
הוד קדושתך, חייך!
אתה תזיע וכל שומן גופך השמן ייצא...
לפני שהיום הזה הסתיים, ידידי הגוץ.
ואני מקווה שחרב נורמנית תוריד אותך ממרום גובהך.
אלוהים, אנו מפצירים בך.
קדש את משרתך, את נסיכנו ג'ון.
העשר את לבו האציל ומלא לבו בסגולות נסיכיות.
אמן.
אין חדשות מריצ'רד.
לא. כלום, הוד רוממותך.
אז דיקון כנראה...
סר דיקון, הוד רוממותך.
כמובן. כמובן.
אנו מוכנים לטקס, הוד מלכותך.
זכור.
באיזו זכות, אתה, ג'ון לאקלנד, נסיך אנגליה,
תובע את הכתרתך היום, כריבון הממלכה...
וכמגן הקבר הקדוש, ומבקש את ברכת הכנסייה?
בזכות ירושת דם. על פי חוקי הממלכה.
האם זהו רצונך, להדיח את אחיך,
ריצ'רד לב הארי, מלך אנגליה?
ריצ'רד כבר אינו בין החיים.
מרגע זה ואילך, אני, ג'ון, מלך אנגליה.
אתה לא ממהר קצת, אחי הקטן?
ריצ'רד! לב הארי!
הוא משקר! הוא מתחזה!
- המלך חי! - אנשי שרווד!
רובין הוד!
זוהי תחבולה של פורעי החוק. הירגו אותו! תיפסו אותו!
קלקלתי את תוכניותיך?
באת לנוטינגהם פעם אחת יותר מדי.
כשכל זה ייגמר, לא אצטרך לשוב עוד.
חרבך, גיסבורן.
- אתה יודע להתפלל, ידידי? - אומר תפילה אחת למענך!
הצל את עצמך, רובין!
הדלת, מהר! מהר, או שאגלח את זקנך!
אבל, ריצ'רד, ריצ'רד! חשבתי...
- חשבת שנרצחתי! - לא, לא.
לא התכוונתי... אחרי הכל, ריצ'רד, אני אחיך.
כן, מלכי, הוא אחיך.
כן, אחי.
הייתי סולח לך לו בוגדנותך היתה כלפיי ולא כלפי נתיניי.
אני מגרש אותך ואת נאמניך מאנגליה עד סוף ימיי.
קחו אותם מכאן. דאגו שיעזבו את אנגליה.
אני מבטל גם את כל החוקים הלא-צודקים והמדכאים,
אשר הכבידו על עמי, ואני מתפלל שתחת שלטוני,
נורמנים וסקסונים כאחד ייהנו מזכויות האזרח האנגלי.
יחי המלך ריצ'רד לב הארי!
מה איתך, רובין?
חרבי עומדת לרשותך, מלכי, היום ולנצח.
אין משהו שהמלך יכול להעניק לפורע החוק...
שהוכיח את נאמנותו לארצו?
כן, הוד מלכותך, חנינה לאנשי שרווד.
החנינה ניתנת בשמחה.
יחי ריצ'רד לב הארי.
אך אין משהו שאתה רוצה בשבילך?
רק דבר אחד, מלכי.
והאם גם את רוצה...?
יותר מכל דבר אחר בעולם, מלכי.
כרע על ברכיך, רובין הוד.
קום רובין, ברון לוקסלי, רוזן שרווד ונוטינגהם,
ואדון כל אדמותיך ואחוזותיך במקומות אלה.
פקודתי הראשונה לך, אדוני הרוזן,
היא לשאת לאישה את ליידי מריאן.
יחי רובין הוד! יחי רובין הוד!
תחי ליידי מריאן!
ומה תאמר על כך, ברון לוקסלי?
מי ייתן ואמלא את כל פקודותיך באותה שמחה, מלכי!